Ja, Agnes...
Hvorfor skal vi ansette deg?
Jeg har jobbet på restaurant i ti år, og jeg elsker det.
Jeg brenner virkelig for restaurantmiljøet, og...
...min sterkeste side er å få folk seg til å føle seg bra.
En idiot kan være vennlig. På Bateau Bleu skal man ha attention.
Perfekt service, som hele tiden er...
...hele tiden er... ja, et skritt foran.
Jeg har lett for å lære. Jeg er pålitelig, nøye.
Jeg er veldig glad i å jobbe i team.
Interessen for mat har jeg fra min mor.
La cave. vinkjelleren. Bourgogne, Loire, Provence, Alsace, Bordeaux.
Mise en place. Ovn. Sommelieren. vet du hva det er?
Han som står for drikkevarene. Eller henne.
Politisk korrekt. Så fint. Garni. Patisserie. Oppvask.
Karl Reuterswärd, utdannet på Cordon Bleu. Og her potetene.
Mitt personale er som en hær.
En hær som skal seire kveld etter kveld.
Ingen feil.
- Comprend? - Oui.
Velkommen til Le Bateu Bleu.
Men jeg trodde dere søkte serveringspersonale.
En hummer, vær så god. Si ifra hvis du mangler noe.
SMÅ GULE SITRONER
To filet mignon, en medium, en gjennomstekt.
Skal det være en plankebiff?
Ingen skalldyrskum på den ene kammuslingen. Gjesten er allergisk.
Agnes, jeg trenger litt hjelp.
- Jeg eksperimenterer litt. - Har Gérard gått med på det?
Smak.
- For syrlig. Ha i litt maranta. - Maranta?
- Tuller du? - Det er et gammelt kjerringråd.
Hva er dette? Herpes? Ut av kjøkkenet mitt.
Cherie. Høyeste prioritet, bord ni.
Det er en viktig kveld. Lola er her.
Lola? Matanmelderen? Jeg trodde det var en kvinne.
Pseudonym, som alle viktige matskribenter. Den Røde Fare, Lola.
Ja, men er du sikker på at det er ham som er Lola?
Fornærm meg ikke. Jeg kjenner alle. Jeg får tips.
Anonymt.
Merci. Ta med denne her ut.
Hvis vi byr på vår dyreste vin, skjønner han det.
Du byr ikke på Chateau Latour. Hold flaska så han ser den.
Og knepp opp. Det ligner et kloster.
En knapp til.
- Dytt dem opp. - Hva?
Hei.
- Hva gjør du her? - Jeg fikk sparken.
- Hva? - Jeg vet det.
Tobbe, kommer du ikke tidlig hjem så kan vi kysse hele kvelden.
Nei, det går ikke.
Jo, du skjønner... Vi...
Jeg og Ida her, vi...
Ja, vi er.
Unnskyld. Jeg er så lei for det. Jeg er dritlei for det.
Du skulle ikke finne det ut på den måten. Du har jobbet hele tida.
Jeg har prøvd å snakke med deg, men jeg har ikke rukket det.
Snille Agnes.
Det er bra det er over, for han var en forbanna snylter.
Denne går bra til brødet.
Kan du ikke sette deg så vi kan snakke litt?
Unnskyld.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre når jeg ikke har noen å passe på.
Kanskje du skal begynne å passe litt på deg selv?
Jeg kan ikke tenke på noe annet. Alt minner meg om ham.
Alt!
Søte deg. I kveld er det deg og meg, ok?
Det er jentekveld.
Hva syns du om ham der?
Eller ham der. Nei, ham har jeg ligget med.
- Det skulle jo være jentekveld. - Ok, unnskyld.
Hva med hun der? Jeg bare tuller.
- Skal det være så vanskelig... - Hvem snakker du med, søte?
- Skal jeg ringe til Tobbe? - Nei, det er ingen god idé.
- Syns du ikke det? - Nei. Vi ringer etter en taxi.
Takk for støtten.
Det er noe galt med nøkkelen.
Jeg tror du har gått feil.
Ok. Jeg skal hjelpe deg.
Jammen det er jo deg.
Jeg kjenner igjen deg.
Men hva gjør du i leiligheten min?
- Hvilken etasje bor du i? - Unnskyld.
- Hvilken etasje bor du i? - Jeg bor i tredje.
Da skal jeg... Da skal jeg hjelpe deg.
- Gikk det bra? - Du har sånne totter. Se.
Hei, totter.
Så morsomme.
Jeg snorker...
Ha det.
Vi ses sikkert.
Agnes kom og ta min hånd
å Agnes
slukk min kjærlighetstørst
Agnes, Agnes
Ja? Hvem er du?
Jeg skal komme litt oftere.
- Hva? Hvem er det? - Aner ikke. Hun er ganske søt.
- Hun ligner på meg. - Jeg har verdens morsomste foreldre.
SMÅ GULE SITRONER
MAUDS FISKELYKKE
- Sånn. - Vi må har i litt mer fløte.
Omtrent så mye.
Nå kommer vi til det vanskelige, så den ikke skiller seg.
Det må ikke koke, bare trekke.
Sitron i.
- Og ikke rør for langsomt. - Fort altså.
Nei, absolutt ikke fort. Ikke for fort. Passe.
Sånn.
Det var akkurat sånn jeg gjorde, og den skilte seg.
Det er bra du ikke klarer å lage den, ellers ville du aldri komme innom.
Så godt det lukter.
Det lukter som om Jesus hadde rapet.
Nei, men Maud. Er det fiskelykken?
Det er Agnes som har bestilt den.
Agnes, jeg skal vise deg noe kjempemorsomt. Kom.
Man tar bilder med kameraet uten film, -
- og så scanner man det inn i datamaskinen og printer det ut.
Se, der kommer det. Det går fort også.
Det er helt utrolig.
- Se, det er campingbilen vår. - Hva?
- Har dere kjøpt dere campingbil? - 690.000.
Vi har betalt forskudd. Den står og venter på oss.
- Hvor har dere fått penger fra? - Vi har spart lenge.
- Ikke unnet oss så mye. - Det blir det en forandring på nå.
Det kan du banne på. Vi skal til Italia, alle stedene vi elsker.
- Og du lovte at vi skal se noe nytt. - Ja, selvfølgelig.
Gratulerer. Jeg trodde aldri dere skulle komme av sted.
Herregud!
- Det er det beste jeg har smakt. - Denne gangen også?
Jeg skal ikke mase, men det er kjempegodt.
Valnøtt. Hasselnøtt.
- Basilikum, tørket, ikke fersk. - Pecorino. Salt, selvfølgelig.
Én ting til. Dere gjetter det aldri.
- Pomerans! - Nei!
Hver eneste gang. 20 sekunder.
Vær så god.
- Her, pappa. - Tusen takk.
- Det er Agnes. -Agnes, dette er skjebnen.
- Møt meg på Nytorget i morgen. - Hvem er det?
Klokka to.
- Jeg har med meg pepperspray. - Hva? Du er ikke riktig klok.
Agnes! Hei!
Kalle?
- Hei, Kalle. - Hei, Lussan.
- Skal vi... - Hva har du gjort?
- Jeg skal vise deg. Kom igjen. - Hva faen?
Jeg lager foie gras for ørtende gang, og kjente at det ikke går lenger.
Det er ikke innovativt. Så jeg sa opp.
- Hva? - Gérard ble dritsur.
Ingen har sluttet der frivillig. Jeg sa at jeg ville starte mitt eget.
Og nå... Nå har jeg funnet det perfekte restaurantlokalet.
Velkommen til restaurant Reuterswärd. Det er ikke ferdig ennå.
- Det kan man jo si. - Solstrålen er min kone Pernilla.
- Hei, Agnes. - Hei hei.
Hun hater meg akkurat nå. Det var litt mer å gjøre enn vi først trodde.
Ventilasjonssystemet var ikke godkjent for restaurantbruk.
Og så var det avløpet. Men det blir kjempefint.
- Det ordner seg nok. - Det kommer til å bli fint.
Jeg vil satse på kvalitet.
Lokale, økologiske, merkede råvarer, men også innovativt.
Nye teksturer og former. Med innslag av Norrland og Italia og Asia.
- Smakfullt, stilrent crossover. - Kjempebra. Perfekt.
Jeg vil veldig gjerne ha med meg deg på denne reisa.
Du tar deg av gjestene, og jeg av maten. Et uovervinnelig team.
Jeg jobber gjerne for deg. Når åpner dere?
Ja, det er bare det.
Det er sånn...
Det er sånn at Pernilla og jeg har tatt ut alle sparepengene våre -
- og lånt så mye banken tillater.
Men det mangler fremdeles litt, så det vi har tenkt oss er mer...
- En medeier. - Akkurat.
Ja ha. Altså...
- Så dere mener at jeg skal... - Skyte inn penger.
Hva? 100.000?
800.000.
- Du har jo drømt om en restaurant. - Ja, men ikke ennå.
- Når da? - Kan man dyrke sitroner her?
Nå skifter du tema. Når er det tid for å åpne en restaurant?
- Når alt er litt mer stabilt. - Da vil du ikke ta den sjansen.
Hvilken bank vil låne 800.000 til en arbeidsløs, uutdannet...
- Ingen. - Nei.
Derfor må du låne dem av meg og pappa.
Dere skal jo ut og reise.
Du er det viktigste vi har. Du har en sjanse til -
- å gjøre noe du gjerne vil. Selvfølgelig vi vil hjelpe deg.
Reisen kan vente.
Det er kjempesnilt. Jeg vet ikke om jeg er klar for det.
Man kan ikke vente med å gjøre det man vil. Du må ta sjansen. Nå.
Du har støttet den idiotens karriere i tre år.
Klart du skal ha en restaurant.
Kjøp en pølsemeny, så får du ukas singel med på kjøpet. Hos Tanke.
Bon appetit, bitch.
Vi gjør det.
Alt må bli perfekt. Jeg har ikke råd til å mislykkes.
Sier du det til meg?
Kan vi ikke holde det mellom oss?
- Pappa er så ivrig etter å dra. - Har du ikke sagt noe?
Jeg må bare finne ut hvordan jeg skal si det.
Ok.
Den eller den her.
Kan jeg få si noe?
- Det er Kalles. - Det er våre.
Piggvar med...
Den Røde Fare slaktet en crossover-restaurant -
- fordi konseptet føltes 99-aktig.
Hei, Paolo. Sa jeg at vi blir to kokker?
- Paolo, dette er Agnes. - Hei, Paolo.
- Hva syns du om crossover, Paolo? - Jeg liker crossover.
Fine restauranter annonserer ikke.
Vi skal få andre til å skrive om oss. Restaurantbloggere, AlltOmStockholm.
- Lola? - Gjerne Lola eller Den Røde fare.
Slike kan man ikke bare invitere. De er jo anonyme.
Lola bor i huset mitt.
- David Kummel. - Vent litt.
Bor Lola i huset ditt og heter David Kummel?
- Kjenner du ham? - Nei...
Jeg var innom en liten tur.
Da kjenner du ham jo litt. Vet han at du jobber i bransjen?
- Nei. - Perfekt.
- Skal jeg lure ham hit? - Ja.
Det føles ikke bra. Dette er jo en fin restaurant.
Vi trenger vel ikke å lure folk hit?
Det stemmer jo. Glem det.
Kalle! Det kommer til å gå kjempebra.
Absolutt. Ok.
Alle sier at det er fantastisk.
Kystnære... kirsebær... Det holder jo for evig.
Vi har lagt vekt på opplevelsen.
- Hei. - Hei.
- Velkommen. - Takk.
- Parkerer mamma, eller? - Mamma ble ikke med.
Hun syns dere skulle komme i gang litt før hun kommer.
Du vet hvordan hun er.
- Her. Det er fra sitrontreet. - Takk.
Du er hovmester.
Herregud. I dag skal man være glad for at man overhodet får lønn.
Skål! Takk for en vellykket innvielse.
Jeg er en tusenkunstner, så trenger dere en servitør... Here I am.
Har du fått sparken?
Nei, eller ja. Jeg var lei av meglerbransjen.
- Hva gjorde du? - De skulle gjøre rent etter festen.
Jeg er dritflink til å servere.
Her har jeg en tallerken. Vil du smake?
Man må være litt forsiktig, for det kan være litt hett.
Hva sier dere? Virker det ikke som noe jeg kunne gjøre? Hallo?
Jeg syns Paolo er lekker.
Men du kan få ham. Vær så god.
Gå bort til ham og si: "Kan jeg ikke få litt..."
Slutt da.
Jeg hadde glemt at du ikke hadde kommet over den gitartullingen.
Jeg tror jeg ikke ga ham nok oppmerksomhet.
Når du sier sånn, får jeg lyst til å slå deg hardt.
Nå må du slutte. Gå videre. Kom, vi finner en annen.
Jeg forklarer Agnes at hun må slutte med å være en brun dørmatte.
Er det noe galt med brunt?
Nei, det er et uttrykk.
At man finner seg i dritt, og så syns det ikke.
Fordi dritt er...brunt.
Jeg har aldri sett henne så taus.
- Bor du sør i byen? - Ja, det stemmer.
- Skal vi dele taxi? - Ja. Hvor bor du da?
Nord i byen.
Ja.
- Hvordan har du det? - Bra.
Unnskyld.
- Er det noe galt? - Nei.
Det er bare meg.
Det føles som om jeg er utro.
Selv om jeg ikke er det.
Jeg er fri og kan gjøre hva jeg vil.
Nei unnskyld, jeg kan ikke. Det går ikke.
Dette ble dumt.
- Så ses i morgen kl. 16. - Ja, det gjør vi.
- Hei. - Hei.
Kafka, sitt.
- Vi skal jogge litt i Vinterviken. - Deilig. Jeg har vært på jobb.
Ha det bra.
Jeg vil bare si et par ting.
Vi er en hær, som skal seire kveld etter kveld.
Hver bestilling er unik, og hver kunde er spesiell.
Så...
- Nå kjører vi? - Nå kjører vi.
Nå kjører vi.
- Hei. Kan jeg parkere en buss her? - Jeg tar meg av det.
Vi skal på teateret, så vet du noe om parkeringen her i kvartalet?
- Nei, dessverre. - Ok. Takk skal du ha.
Vi burde kanskje hatt et åpningstilbud.
Vi kunne delt ut flyere. Plankebiff og en øl, 69 spenn.
- Vi må gjøre noe. - Har du noe forslag?
- Hei. - Hei.
- Det er jeg som bor der oppe. - Ja. Du bor i hvert fall ikke her.
Nei. Jeg pleier ikke å komme hjem sånn, -
- selv om det kanskje ser sånn ut når man ser det fra ditt perspektiv.
Jeg ville bare si takk.
For hva?
Fordi du ikke er sint, -
- fordi jeg fikk forstyrre deg, fordi du bor her.
Ja...takk. Selv takk.
Du verden.
Jeg har dessverre ingen kaffe.
Du kan komme opp til meg. Jeg har kaffe. Hvis du vil komme over.
- Nå? - Ja, hvis du vil.
- Veldig gjerne. - Kult.
Jeg må bare gi Kafka mat. Ikke sant, Kafka?
Så kanskje du kan...Sånn.
- Jammen da... - Vi ses om en stund.
Nei, Kafka. Kafka, sitt.
- Hei, skatt. - Hei.
Hva gjør du her?
Jeg ville bare se hvordan det sto til.
Hente et par ting.
Hvis jeg ikke forstyrrer?
Overhodet ikke. Kom inn.
Sitronpai!
Det er lenge siden. Får jeg ta?
Selvfølgelig. Jeg må bare ordne noe.
- Hei, jeg tok med litt fløte. - Det har kommet på noe.
- Hva? - Vi får ta det en annen dag.
Så god pai.
Ja...
Den reklamen gir ikke noe.
Vi selger dritbra, men vi får ikke noe ut av det.
Jeg tror de som eier pølsefabrikken får mer enn oss.
Manageren vår gjør ikke en dritt. Det vi lager er jo kunst.
- Jeg er enig. - Akkurat. Du forstår det.
Du skal ikke drive med sånt. Du er så mye bedre.
Du er så god.
Søte Agnes, du er altfor bra for meg.
Mamma blir glad for at vi er sammen igjen.
Sammen?
Må man sette merkelapper på alt?
Tobbe, det var ikke sånn ment.
Kan ikke noe bare være bra? Må man...
Nei. Unnskyld.
Unnskyld.
Nei, det kan du ikke mene.
Du tabber deg ut med Kummel igjen og havner i seng med Tobias samme dag.
- Hvordan er det mulig? - Det ble litt feil.
- Hei. - Hei. Er du her?
Ja.
Jeg må jo støtte forretningen deres.
- Jeg må jo støtte forretningen. - Jeg hørtes ikke sånn ut.
- Jo, det gjorde du. - Nei, det gjorde jeg ikke.
Du kan få ham.
Jeg prøver å si at dere har en dritbra restaurant.
Hvis jeg er den eneste betalende gjesten, er det noe galt.
Du må ordne opp med Magnus.
- Hei. - Hei. Hvordan går det?
Det går bra. Du da?
- Jo, jeg er ute og løper litt. - Det er jeg også.
- Sitter du fast? - Nei.
- Jo. - Vent, så skal jeg hjelpe deg.
Nå skal jeg hjelpe deg. Stå stille.
Shit.
Linsa har forsvunnet bakom. Jeg kan ikke se den, -
- men den er et sted der inne.
Kafka...
Nei, vent. Stopp. Kom her.
- Kafka! - Kafka, kom her!
Vi må slutte å treffes på denne måten.
Jeg vet ikke hvorfor det blir sånn. I forgårs ble det også så teit.
Eksen min, Tobias, dukkede bare opp, og det var hans yndlingspai.
Den så veldig god ut.
Jeg vet om en veldig bra restaurant.
Kan jeg invitere deg på middag i kveld som plaster på såret?
- Jeg ble svimmel av den sprøyta. - Ok.
Men da kommer jeg bare ned til deg med litt mat.
- Du trenger ikke det. - Jeg har masse rester.
Så tar vi restauranten en annen gang.
- Hva får vi? - Mauds fiskelykke. Mammas favoritt.
Spennende.
Hun og pappa dro på bryllupsreise rundt i Europa, -
- og hver gang hun fikk noe godt, spurte hun om oppskriften.
Så den kommer fra en liten trattoria et sted i San Remo...
Og het Mauds fiskelykke.
Nei, den het selvfølgelig noe annet.
- Det er kjempegodt. - Ja. Den er umulig å lage.
Den skiller seg hver gang.
Jeg tror mamma har i en hemmelig ingrediens for at jeg skal komme.
- Kanskje det er kjærlighet. - Hva?
Den hemmelige ingrediensen. Kanskje det er kjærlighet.
Ja, eller så er det bare kombinasjonen av -
- tomat, buljong, cognac, fløte og sitron.
Man må ha nøyaktig riktig mengde og timing, ellers skiller den seg.
Det står ikke i oppskriften, så det er noe man må merke.
Og jeg går ut fra at jeg bare merker feil.
Jeg var på et seminar om det franske kjøkkens utvikling.
Der hørte jeg en historie om en kokk som heter Paul Henri Balabaud, -
- som var en mester på kjøkkenet, et geni.
Men han hadde én svakhet, og det var sufflé.
Hver gang han laget sufflé, ble den flat som en pannekake.
Kollegene hans kalte ham le crëpe.
- Han syntes ikke det var morsomt. - Hva var problemet?
Det var ting i livet som tynget ham.
Så du mener at følelsene hans liksom kom opp -
- og tynget ned suffleen?
Kanskje det er sånn med deg og suppa.
Det er kanskje ting i livet ditt som skiller seg.
- Jeg lurer ham jo ikke egentlig. - Nei.
Jeg kan jo ikke noe for det hvis han skriver en bra anmeldelse.
Du trenger ikke overbevise meg. Jeg er megler.
Det er ikke noe som er uærlig. Man må utnytte mulighetene.
Tror han at han kan få deg i seng, vil han like maten bedre.
- Det er uærlig. - Nei, det er markedsføring.
Hvor skal du hen?
- Hvor skal hun hen? - Hun går på karate på torsdager.
- David kommer jo i kveld. - Hun går på karate på torsdager.
- Det er ikke sant. - Hei.
Kjenner vi noen som kan servere?
- Jeg skal sjekke. - Dere kjenner meg. Jeg kan servere.
- Det var sånn vi møttes. - På Pastakungen for sju år siden.
Ja, men jeg serverte jo.
Sånn.
Velbekomme.
- Hei. - Hei.
Hei. Velkommen. Eller hei. Jeg kom akkurat.
- Hun kan sikkert ta jakka di. - Ja, det kan hun.
- Hvordan går det? - Bra. Og du da?
- Det går bra. Er du sulten? - Ja.
- Oi da. - Hva er det?
Grillede pilgrimsmuslinger med mangosatsa og syreemulsjon.
Den kan jeg anbefale.
Jeg spiste her i helga.
Får jeg by på litt champagne?
Da var det fest.
Får jeg spørre deg, hva slags alger er det i algesalaten?
Det er... Det er ikke de giftige.
Det er de som er gode.
De grønn...mørke, svarte.
- Takk. - Vær så god.
- Sånn. Den var til deg. - Takk.
- Håper det smaker. - Takk.
- Det ser fint ut. - Ja, virkelig.
- Jeg må tilstå noe. - Ok.
- Det er godt. - Takk.
Jo altså, jeg har en datingprofil. På nettet.
- Jeg har mattet med ei jente der. - Så du har ei som du...
Jeg har fortalt henne at vi skulle møtes, så hun vet det.
Så vi har avbrutt det, altså hun og jeg.
Jaså.
Men ikke på grunn av dette her?
- Nei, jeg ville bare være ærlig. - Ok.
Jeg er blitt bedratt av uærlige mennesker, -
- og det er litt vanskelig å stole på folk igjen.
- Så jeg ville bare være ærlig. - Det er bra. Det skal man være.
Jeg må bare på toalettet.
Jeg kan ikke gjøre dette. Jeg kan ikke ljuge for ham.
- Vent litt. - Jeg vil ikke ljuge for ham.
Du gjør jo ikke det. Dere har bra mat som fortjener en bra anmeldelse.
- Ja, men... - Tenk på oss.
Tenk på foreldrene dine som har satset alt på dette.
Ha det. Tusen takk.
Det er godt.
- Smakte det bra? - Ja, det var veldig godt, takk.
- Kanskje du kommer igjen? - Ja...
- Vi tar gjerne regningen nå. - Ja.
Så hvis man tar én flaske melk fra en annen gård, så gjelder det ikke?
Enten er det fermier, eller også er det ikke fermier.
- Du er jo ostenazist. - Ja, kanskje.
- Ok, din pinligste mat. - Cassoulet på boks.
Nå har jeg sagt det.
For en lettelse. Jeg har aldri fortalt det til noen.
Her åpner jeg mitt hjerte.
- Nå får du si noe. - Lover du å ikke bli sint.
- Handler det om fiskepinner? - Nei...
Hei, pappa. Får du være oppe så seint?
Mamma?
- Hei, vennen. - Hei.
- Hvordan går det med restauranten? - Du er håpløs.
- Hvor lenge har du vært syk? - Bare noen måneder.
Jeg trodde bare det var noe med blodomløpet.
Du blir vel bra. Nå er du her, og de kan behandle deg.
Tenk om dere hadde reist.
Da hadde du blitt syk på motorveien et sted i Europa.
Det var hell i uhell, kan man si.
Dere skal få ta turen deres. Det lover jeg.
Ja.
UBETALT!
Sett opp håret. Det er uhygienisk.
Vi er en hær. Alt skal være perfekt, Pernilla.
- Hvordan er det med deg? - Jeg må fikse dette her.
Når mamma blir frisk, må hun få ta reisen sin.
Det kan ikke vente.
Hei.
Det var ikke jeg som ba ham komme denne gangen.
- Det var hans beslutning. - Du har ikke gjort noe galt.
Bare hold deg unna, og la maten gjøre jobben.
- Det er matsalen. - Det er ikke som jeg forventet.
Det er ikke helt min stil heller.
Men Kalle og Pernilla vet hva som er moderne.
Man må høre på andre også.
- Hei, Maud. - Hei.
Den er godartet. Den kommer ikke til å spre seg.
Mamma...
- Hva var det jeg sa? - Nå skal du komme deg.
- Og så reiser vi. - Hva? Dere kan ikke reise nå.
Nei, vi venter et par måneder med å reise, ikke sant?
RESTAURANT REUTERSWÄRD LOLA ANMELDELSE
- Fremdeles ikke noe? - Nei.
Hvordan går det egentlig for oss?
Vi taper 30.000 i uka.
Det må virkelig snu nå.
- Vil du ha et glass? Jeg spanderer. - Hva faen?
Agnes jeg venter her på deg
Agnes
vil du gå ut med meg
Hei, stumpen. Jeg er invitert...
...på sponsormiddag med reklamefolkene.
Jeg lurte på om du ville være med. Hvis du ikke har det for travelt.
- Jeg vet ikke, Tobbe... - Ellers må jeg sitte helt alene.
Jeg har en liten restaurant som heter Reuterswärd.
Hva syns du om maten her?
Jeg syns at ørreten og grønnsakene er perfekt stekt, -
- men jeg hadde nok balansert smaken litt mer.
Kanskje med lime og løvtynt smør eller noe.
Litt rart at de ikke har tenkt på det selv.
Ser man det. Agnes Edin.
Jeg har hørt om ditt lille prosjekt med Karl.
- Er det fullt hus hver kveld? - Hent en runde øl.
- Jeg sender en servitør. - Og litt ketchup også.
Du skulle aldri vise deg her igjen.
Du tror du kan mat.
Du var ikke født da jeg kom til dette gastronomiske ulandet.
Nei, kanskje det er det som er feilen.
Du har holdt på så lenge at du har mistet smaken.
For ørreten var litt smakløs. Men jeg skrev ned et par tips.
Du kan få dem av meg. Vær så god.
Shit, dette blir dumt.
Det ble litt dobbeltbooket.
Vi er jo nesten ferdige likevel. Eller?
- Agnes. Hei. - Hei.
Jeg har ikke sett deg på lenge. Hvordan går det?
Jeg vil påstå -
- at musikkfyrer er roten til all ondt i verden.
Krig. Masseødeleggelsesvåpen. Sult.
Kanskje jeg er bitter. Jeg lærte bare å spille "Fader Jakob" på piano.
Har du tenkt på at Ulf Lundell har et veldig intenst blikk?
Jeg har aldri likt den der. Det var Tobbe som ville ha den.
- På tide å få han ut av livet. - Jeg vet det.
Alle sier at han er et svin som bare utnytter meg.
Jeg kjenner ikke Uffe personlig.
Jeg trodde at du...
Du har rett.
Uffe skal ut av livet mitt.
Jeg skal hjelpe deg.
- Vent. - Den er kjempetung.
Sånn.
- Hvordan gikk det? - Det gikk bra.
Sånn. Der kan du bli.
Det er slutt.
Takk.
Var det avisen?
- Herregud. Nå må vi sove. - Ok.
- God natt. - God natt.
Fader Jakob fader Jakob sover du
- Hva driver du med? - Jeg ville synge en vuggevise.
Jeg skal være stille.
Det går ikke.
- Hei. Hvordan er det med deg? - Det går kjempebra.
- Kjempebra? - Kjempebra.
- Du har ikke lest anmeldelsen? - Nei. Hva da?
IDENTITETSKRISE PÅ SÖDER
Det står iallfall her at maten var vel tilberedt.
Det spiller ingen rolle hvis man fortsetter å lese.
"Det påtatt moderne lokalet er tomt som et mausoleum, -
- ikke rart med den pretensiøse menyen og de dyre prisene.
Det eneste ekte er den totalt uvitende servitøren."
- Det er nok. - Det med servitøren driter jeg i.
Men det er utrolig irriterende og urettferdig mot deg.
Hvor mange kvelder har du lidd med narren for å få en bra anmeldelse?
Jævlig heldig at du ikke har vært ligget med ham.
Ja...
Når man snakker om sola. Hei.
Er det det du syns?
Jeg er alltid ærlig.
Det burde kanskje du prøve også.
David, det var ikke meningen å ljuge for deg.
Så fint du har gjort det.
Hva gjør man ikke for å få en bra anmeldelse?
- David? - Nei.
Hør her...
Som jeg har lengtet etter å stå i mitt eget kjøkken.
Har du fortalt pappa om pengene?
Nei, vi tar en ting av gangen.
Unnskyld at alt er så mislykket.
Du pleide å fleipe om at alt skulle bli verre, og det ble det.
Ingen har dødd, og man vet ikke på forhånd hva som vil skje.
Man kan bare gjøre sitt beste og være seg selv.
Hakk persillen nå. Fort og fint.
Mamma?
Mamma, svar meg. Hva skjedde? Hallo? Mamma?
Pappa!
Mamma?
Ring! Mamma?
- Se på meg. Mamma, se på meg! - Send en ambulanse.
Kan du høre meg? Jeg kjenner ingen puls. Pappa!
Slutt, mamma! Mamma, se på meg!
Ambulansen er på vei! Mamma!
Så gjør noe da, pappa! Så gjør noe!
Italia har alltid hatt stor betydning for oss.
Fordi vi...dro dit -
- på bryllupsreise for mange år siden.
Her er... Mauds notater -
- fra den turen.
"Vi gikk tom for bensin på motorveien.
Hotellrommet er dobbeltbooket.
Vi har snart ikke mer penger.
Vi er kjempeforkjølet og har feber.
Alt er vidunderlig."
Og sånn var det å leve med Maud.
Uansett hva som skjedde, så var alt vidunderlig.
Jeg vil slutte med å lese en tekst av Birger Sjöberg.
"Jeg lengter til Italia, til Italias skjønne land.
Der små gule sitroner vokser langs stranden.
Der nattergalen synger i dalens stillhet.
Og der røde sneglehus lyser i sanden."
Jeg drar på den turen.
Jeg kjøper campingbilen, og så drar jeg på den turen.
- Akkurat som vi hadde planlagt. - Alene?
Da føler jeg at jeg kan beholde henne litt til.
Jeg tror jeg hun hadde ønsket det. Tror ikke du?
Pappa...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal si dette, men...
...du kan ikke dra.
- For du har ingen penger. - Hva?
Og hvis det er noen trøst, -
- så er du medeier i en restaurant.
Unnskyld.
Det ble bare sånn.
Er det ingen måte pappa kan få tilbake penge sine?
Alle pengene er borte pluss 400.000 som skal betales den første.
Vi har altfor mye utstyr.
Hvis vi selger noe av det og skalerer ned forretningen.
Agnes, det går ikke. Pengene er borte.
Si det.
Vi har fått et tilbud på lokalene og utstyret. Av Gérard.
Gérard?
Hvorfor det?
Kanskje han trenger et sted å spille bordtennis.
Det er ikke et kanonbra tilbud, men vi taper bare det vi har investert.
Taper vi det vi har investert?
Men vi slipper konkurs. Vi slipper den nye gjelda.
Vi kan jobbe oss opp igjen. Vi kan betale tilbake alt på 10-15 år.
Så kan vi starte på nytt.
Det svir for meg også. Men vi må være realistiske.
Jeg syns vi skal ta imot det.
Ja...
Jeg håper han gjør jobben sin, så vi kan komme i gang.
Jeg kan ikke bestemme meg.
Petit Bateau Bleu eller bare Petit Bleu.
Hva syns du, cherie?
- Jeg har ikke skrevet under. - Ikke noe problem.
Jeg venter to uker og kjøper konkursboet enda billigere.
Pappa?
Mamma ville at du skulle ha denne her.
Gir du mag vaniljesausen?
Takk.
- Jeg ba deg komme i begravelsen. - Jeg vet det.
Det skar seg helt. Jeg hadde en kjempeviktig øvelse.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg er veldig lei for det.
Men jeg er her nå.
Og jeg har noe til deg.
Se i jakken.
Noe som kan muntre deg opp når du er lei deg.
- Er det denne her? - Du har den vel ikke?
Nei.
Hvordan hadde du tenkt at den skulle muntre meg opp -
- når jeg er lei meg?
- Jeg liker jo ikke Ulf Lundell. - Hva? Gjør du ikke?
- Selvfølgelig gjør du det. - Nei, det gjør jeg ikke. Du gjør.
Du har aldri spurt meg hva jeg liker.
- Jeg hater Ulf Lundell! - Man kan ikke hate Uffe.
- Han er et geni. - Jeg syns ikke det!
Hva mener du med syns? Det er et faktum.
Uffe skal ut av mitt liv og min leilighet!
Og det skal du også.
Du er ikke klok! Agnes!
Det er jo Uffe!
Hva faen glor du på?
Agnes! Hva?!
- Vil du ha med skiltet? - Jeg vil ha noe som minne.
Hei. Vi må snakke sammen. Jeg vet hva som er galt.
- Hva har skjedd? - Ikke noe. Vi må snakke sammen.
Ok, saken er at vi har hatt et konsept som ikke har fungert.
Vi har brukt 100.000 på lamper.
Vi kunne ha senket prisene så folk hadde råd til å spise her.
Jeg vil ikke ha en restaurant for å imponere bransjen.
Jeg vil ha en restaurant der folk kommer og spiser godt -
- og snakker med hverandre og kan slappe av.
Nå vet jeg hva vi skal gjøre.
Dette her.
- Små gule sitroner? - Ja.
Det er sikkert veldig bra, men det er for sent.
Om to uker går vi konkurs.
- Vi kommer til å miste alt. - Det er to uker til.
Så vi skal utvikle et nytt konsept, få folk til å komme og få overskudd.
Ja, akkurat.
- Jeg er med. - Hva?
Det er Kalle også.
Vi gjør det!
Endelig noen med baller. Det har du også, men på en annen måte.
Vi kjører.
Agnes, se hva jeg har laget.
- Er de ikke fine? - Kjempefine.
- Er selekinnskyllingen god? - Kjempegod.
- Den passer til dine ostegrissini. - Tror du det? Da tar vi den.
- Mauds fiskelykke virker god. - Det er bare mor som kan lage den.
- Følger man ikke bare oppskriften? - Nei, ikke den.
- Hva syns du? - Det er fint. Kjempefint.
Men litt tomt.
Jeg har solgt huset.
Jeg kan ikke sitte der og tenke på hvor ensomt det er uten Maud.
Vær så god. En ny restaurant.
- Hei. - Hei.
Jeg ville bare gi deg en sånn her.
Vi har et nytt konsept. Det er mer personlig. Vi åpner på lørdag.
- Små gule sitroner? - Det hadde vært kult hvis du kom.
- Jeg hadde likt det. - Jeg kan ikke anmelde stedet igjen.
Jeg mente det ikke sånn.
Jeg mente at jeg ville bli glad hvis du ville komme som gjest.
Jeg forventer ikke at du tilgir meg.
Men du skal vite -
- at jeg er utrolig lei for det jeg gjorde.
Det høres hyggelig ut. Jeg sjekker med Camilla.
Å ja. Ja, gjør det.
Det var hun fra nettet.
- Dere er velkomne begge to. Ha det. - Ha det.
Sånn. Så skal vi se.
- Her. - Agnes, du må spise noe.
Jeg klarer ikke. Jeg er for nervøs. Her, Pernilla.
- Hva med deg? - Dette er lunsjen min.
Jeg vil takke dere alle sammen for at dere har stilt opp denne uka.
Dere har slitt døgnet rundt og satset alt.
Uten å få noe for det, for min idé.
Jeg sa engang at vi er en hær.
Men jeg tok feil. Det er vi ikke.
Vi er en familie. Kalle!
Det var litt sentimentalt det med hær og familie.
- Kanskje det er noe han har spist. - Vi spiste jo det samme...
Nei, gå ut! Ikke rør noe! Gå ut!
Paolo, hvordan er det med deg? Nei...
Jeg sa jo at det var bedre med vin.
- Hva skal vi gjøre? - Vi må stenge.
Vi har jo reklamert med tilbud.
- Det går ikke. - Du er nødt til å holde åpent.
- Ok. Jeg ringer etter en kokk. - Du må lage maten.
Du kan det bedre enn noen andre. Du kan menyen utenat.
- Nei. - Jo, du klarer dette.
- Du er den sterkeste jeg kjenner. - Hva?
Du er ikke den sterkeste jeg kjenner, men... Vi gjør dette her.
Agnes, vi klarer dette. Vi gjør det sammen.
Ok.
Bruschetta...
- Bruschetta. - Heter det bruschetta?
Skjærgårdssuppe... auberginepesto... 70 kroner.
Hva skal jeg begynne med?
Da er det bare å vente. Hvis vi er heldige, kommer det kanskje ingen.
- Jeg går ut på kjøkkenet. - Ja.
- Jeg vet ikke hvor dere kan parkere. - Ikke noe problem. Er det åpent?
Pappa, hakk tomater!
- To selekinnskylling. - Ok. To til.
Ja.
Er det noe galt?
Det føles som når mamma og jeg laget mat. Du er kjempeflink.
Jeg kommer straks. Vær så god.
- Kan jeg få en meny? - Selvfølgelig.
Beklager ventetiden. Jeg kommer straks.
- Hei? - Hei.
- Vi fikk denne av Agnes. - Bare behold den du.
Slå dere ned der, ellers slår jeg dere ned. Jeg tuller bare.
- Vær så god. - Hva er det?
Vet du ikke hva det er? Da skal jeg forklare det.
Det er en Sgroppino, en cocktail fra Venezia.
Den inneholder prosecco, vodka, sitronskall og sitronsorbet.
Den er hjemmelaget av kveldens kokk som heter Agnes.
- Takk. - Nei takk.
- Den inngår i åpningstilbudet. - Det er greit. Takk.
- Var hun pen, eller? - Normal.
- En skjærgårdssuppe. - Takk.
Pappa, hold øye med kyllingen.
Hei. Så kult at du kom. Eller dere.
- Så fint det har blitt. - Takk.
Camilla, det er Agnes.
- Hei, Agnes. - Hei.
- Hva kalles konseptet? - Det er ikke noe konsept.
Jeg har bare tatt med meg mamma, kan man si.
Det er litt sprøtt i kveld. Vil dere har mer tid?
- Nei, en bruschetta, takk. - Jeg tar rucolasalaten.
Men uten olje og parmesan. Er det noe annet på den?
- Balsamico. - Da tar jeg uten det også.
Jeg spiser ikke vanlig mat etter klokka fire, bare proteiner.
Jaså.
- Skal du ikke ha noen hovedrett? - Nei.
Jeg har problemer med fordøyelsen, så jeg må ha faste rutiner.
- Vi skulle jo være ærlige. - Ja, ærlige. Det er bra.
- Vil du ha den på en tallerken? - Ja takk.
- Tusen takk. - Takk.
Jeg heter Camilla, -
- og jeg vil feire med litt syltetøy.
Sånn. Det syns jeg ble veldig fint.
- Sånn. Vær så god. - Takk.
De har jo dynket den ned.
- Vi har ikke Chateau Latour, vel? - Hva? Nei.
Hvem spør etter det?
- Jeg håper suppen smaker. - Middelmådig.
Var det noe annet eller skal jeg komme med regningen? Nei?
Takk for at du kom, og tips vennene dine, hvis du har noen.
- Hei. Sven, Agnes' pappa. - Herregud. Amatører overalt.
Jeg hadde forventet mer av Karl. Hvor er han?
- Syk. - Hvem er kokk da?
Jeg. Og du likte maten. Tallerkenen var tom.
Dette er jo latterlig. Er det den hun skal ha?
- Hvem? - Den Røde Fare. Hun er her.
Visste du ikke det?
- Der er Den Røde Fare. - Hva er det med navnene deres?
Hør her. Den Røde Fare skriver for et blad som heter Connoisseur.
Alle siterer henne. Hvis hun ikke blir fornøyd, er vi ferdige.
- Hva har hun bestilt? - Hun har bestilt en...
Her. Jeg har det her.
Antipasti og en skjærgårdssuppe.
- Er du sikker? - 1000í0. Lag det.
...programmeringsspråk og operativsystemer.
Gemini, PL1, -
- C++, Linux.
Jobben min er å få det til å funke sammen.
Jeg pleier å si for gøy at jeg er edderkoppen i nettet.
Guttene på jobben syns det var morsomt.
Dere skulle ha kylling. Nei...
De skal ha kylling. Kvinnen skal ha uten paprika.
Jeg vet ikke hvem som skal ha hva. Jeg klarer det ikke!
Ta det rolig. Den Røde Fare skal ha denne her.
Hold øye med henne og si ifra etter en tredjedel. Fiskesuppen må times.
Det kommer flere. Det går ikke.
Jeg tar meg av dem.
Velkommen.
Vi var på fiskemarkedet og kjøpte denne her.
Kan kokken lage noe av den?
Jeg tror det er en kulmule.
Hva gjør du?
Forsvinn!
- Hvordan kan han tisse i suppa? - Så ekkelt.
Hvor lang tid tar det å lage en ny?
En halv time.
Spør henne om hun vil ha mer vin eller noe.
- Vi er ferdige. - Nei, dere er ikke ferdige.
Man kan ikke la Den Røde Fare vente en halv time.
Og den helvetes fisken. Hva skal jeg gjøre med den?
- Det er en kulmule. - Hei. David Kummel.
- Hun vil ikke ha vin. Hva nå? - Du får jodle eller strippe.
- Lussan, jeg tuller bare! - Så bra at du sa at det var tull.
Agnes, du fikser dette.
Når man får noe veldig godt, -
- glemmer man hvor lenge man har ventet.
Lag Mauds fiskelykke.
- Jeg kan ikke lage den. - Jo, det kan du.
Det kan du.
Jeg går ut og oppholder henne.
-Buongiorno. -Buonasera.
Akkurat, buonasera.
Hei.
Jeg er Agnes' pappa.
- Og hvem er Agnes? - Det er kokken i kveld.
- Så dere er to kokker i familien? - Nei, jeg selger luftfiltre.
- Luftfiltre? - Ja, til å beskytte miljøet.
Både til industrien og biler og mennesker.
De sitter i rammer med plater og også tre. Det er miljøvennligere.
Det...
Hvordan går det?
- Jeg vil ikke stresse deg... - Du må ikke forstyrre nå.
Ja!
- Veldig bra, men folk venter. - Ok, jeg må ha en tallerken.
Vent. Jeg ber så mye om unnskyldning.
Du må smake denne suppa.
Er det virkelig skjærgårdssuppa?
Denne er mye bedre.
Håper det smaker.
Å, fy faen.
Jeg dør. Den er så jævlig god. Jeg blir helt kåt.
- Takk for alt. - Takk.
Takk.
Ja, vi...vi må gå nå.
- Det er seint og... - Selvfølgelig.
Vi ses.
David...
Du hadde rett om den hemmelige ingrediensen.
Men...
Altså, David...
Vi har chattet i to måneder om hvor viktig det er å være ærlig.
Jeg syns du skal gå til henne og si hva du føler.
- Blir du ikke lei deg? - Jeg syns faktisk du er kjedelig.
I like måte. Virkelig.
Ja...
- Lykke til. - Du også.
- Ha det. - Ha det. Takk.
Gå fortere, jeg må tisse.
Hei.
Har du glemt noe?
"Små Gule Sitroner har med sine gode råvarer og veltilberedte mat -
- med inspirasjon fra Middelhavet og eksentrisk personale -
- alle forutsetninger for å bli en klassiker i restaurantbransjen."
- Det er dritbra! - Kjære!
En klassiker!
- Eksentrisk personale. Er det meg? - Selvfølgelig er det deg!
Kalle!
- Mennesker. - Da kjører vi. Inn å jobbe.
- Skal vi jobbe nå? - Ja.
Hei. Velkommen.
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2013 OCR: PuffyRainbowCloud Apologies for any errors; I don't speak Norwegian